Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
ЧЕТИРИДЕСЕТ И ВТОРО НАРОДНО СЪБРАНИЕ
КОМИСИЯ ПО ПРАВНИ ВЪПРОСИ

Д О К Л А Д

 	 Относно:  законопроект за изменение на Закона за публичност на имуществото на лица, заемащи висши държавни, обществени и други длъжности в публичния и частния сектор, № 354-01-27, внесен от  Христо Монов, Ваня Добрева, Деница Златева, Атанас Зафиров и Пламен Славов на 26 юни 2013 г., приет на първо гласуване на 18 юли 2013 г.

                                                                                                    Проект!
                                                                                     Второ гласуване

З а к о н
за изменение на Закона за публичност на имуществото на лица, заемащи висши държавни, обществени и други длъжности в публичния и частния сектор

(обн., ДВ, бр. 38 от 2000 г., изм., бр. 28 и 74 от 2002 г., бр. 8 от 2003 г., бр. 38 от 2004 г., бр. 105 от 2005 г., бр. 38 и 73 от 2006 г., бр. 109 от 2007 г., бр. 33, 69 и 94 от 2008 г., бр. 93 от 2009 г., бр. 18 и 62  от 2010 г., бр. 38 от 2012 г. и бр. 30 от 2013 г.)
        Комисията подкрепя/не подкрепя текста на вносителя за наименованието на закона.

§ 1. В наименованието на закона думите „държавни, обществени и други длъжности в публичния и частния сектор“ се заменят с „държавни и други длъжности”.

Комисията подкрепя/не подкрепя текста на вносителя за § 1.

Действащ текст: ЗАКОН за публичност на имуществото на лица, заемащи висши държавни, обществени и други длъжности в публичния и частния сектор (Загл. изм. - ДВ, бр. 30 от 2013 г., в сила от 26.03.2013 г.) 

§ 2. В чл. 1 думите „държавни, обществени и други длъжности в публичния и частния сектор“ се заменят с „държавни и други длъжности“.

Комисията подкрепя/неподкрепя текста на вносителя за § 2.

Действащ текст: Предмет
 Чл. 1. (Изм. - ДВ, бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) Предмет на този закон е създаването на публичен регистър за деклариране на имущество, доходи и разходи на лицата, заемащи висши държавни, обществени и други длъжности в публичния и частния сектор.

§ 3. В чл. 2, ал. 1 т. 31 се отменя.

Предложение от нар. пр. Борис Цветков:
Създава се нов §  3а:
§ 3а. Добавят се нови т. 40 и 41 към ал. 1 на чл. 2:
	„40. главните архитекти на общините и главните архитекти на районите в градовете с районно деление; 
	41. представителите на държавата и общините във фирмите със 100 % държавно или 100 % общинско участие.”
Комисията подкрепя/не подкрепя предложението.

Предложение от проф. В. Димитров – председател на Сметната палата:
§ 3. В чл. 2, ал. 1 се правят следните изменения:
	1. точки 33, 34, 35 и 36 се отменят. 
	2. точка 38 се изменя така: 
„38. членовете на управителните и контролните органи на Националната електрическа компания и на Българския енергиен холдинг;”

Комисията подкрепя/не подкрепя предложението.

Комисията подкрепя/не подкрепя текста на вносителя § 3.

МОТИВИ: Основната предлагана промяна е насочена към стесняване на обхвата на задължените да декларират доходите и имуществото си лица, който кръг неоснователно беше разширен с изменението на закона от началото на 2013 г. (обн. ДВ, бр. 30/2013 г.). 
Отпадането на задължението за деклариране пред Публичния регистър на Сметната палата за лицата по чл. 2, ал.1, т. 33 от закона се мотивира с установените противоречия с Договора за функциониране на ЕС, както и с вътрешни устройствени актове на съответните институции, в които работят задължените лица - Европейски съд, Европейска сметна палата и др., забраняващи огласяването на информация за доходите на висшите служители в структурите на ЕС. 
По отношение на задължените лица по чл. 2, ал.1, т. 34 и т.36 от закона са налице обективни трудности за тяхното идентифициране, тъй като не съществува институция, която да предостави информация за имената и длъжностите на обхванатите от коментираните разпоредби лица, както изисква чл. 2, ал.2 от закона. Това прави невъзможно установяването на конкретно задължените лица, което от своя страна е предпоставка законовият текст да не може да бъде приложен на практика. 
В законопроекта се предлага отпадане на задължението за деклариране на доходите и имуществото пред Публичния регистър на Сметната палата и на ръководителите на задгранични представителства на Република България. Като по-подходящ с оглед кръга на задължените лица по чл. 2, ал.1, т. 35 от закона се предлага подход за деклариране на имотното състояние пред министъра на външните работи.
Предлага се частично ограничаване на кръга от задължени лица по чл. 2, ал.1, т. 38 от закона, като от него отпаднат членовете на управителните и контролни органи на юридическите лица, които осъществяват дейност, регулирана от Държавната комисия за енергийно и водно регулиране (ДКЕВР). Въведеното с изменението на ЗПИЛЗВДОДДПЧС от ДВ, бр. 30/2013 г. задължение за тази група лица да декларират имуществото си пред Публичния регистър на Сметната палата не може да намери конституционно основание. 
Юридическите лица, чиято дейност е регулирана от ДКЕВР са субекти на частното право, които упражняват търговска дейност в определен сектор. Голяма част от физическите лица, включени в управителните и контролни органи на тези юридически лица са чужди граждани, за които напълно необосновано и неоправдано с оглед на обществения интерес, е създадено задължение за обявяване както на личното им имущество, така и на имуществото на техните съпруги/зи и на ненавършилите пълнолетие деца. Не бива да се пренебрегва обстоятелството, че с поставянето на изискване за деклариране на доходи и имущество, които подлежат на публично оповестяване чрез Публичния регистър към Сметната палата се накърнява неприкосновеността на личния живот на задължените лица, като подобно действие  може да бъде обосновано само със сериозен държавен или обществен интерес, който обаче в случая не съществува. Членовете на управителните и контролни органи на юридическите лица, чиято дейност се регулира от ДКЕВР не заемат нито държавни, нито обществени длъжности, поради което не съществува легитимна цел или мотив за ограничаване на личната им неприкосновеност. Не на последно място, честите промени в състава на ръководните и контролни органи на тези юридически лица, водят до невъзможност за проследяване на кръга от задължени лица към даден момент и води до непрестанно подаване на встъпителни и финални декларации пред Публичния регистър, без да се дава възможност за проследяване на имотното състояние.  

Действащ текст: Обхват
Чл. 2. (1) (Доп. - ДВ, бр. 38 от 2004 г., изм., бр. 73 от 2006 г.) Декларират своето имущество, доходи и разходи в страната и в чужбина:
1. президентът и вицепрезидентът;
2. народните представители;
3. (изм. - ДВ, бр. 73 от 2006 г.) министър-председателят, заместник министър-председателите, министрите и заместник-министрите;
4. председателят и съдиите от Конституционния съд;
5. председателите и съдиите от Върховния касационен съд и Върховния административен съд;
6. главният прокурор и прокурорите от Върховната касационна прокуратура и Върховната административна прокуратура;
7. (изм. - ДВ, бр. 74 от 2002 г.) директорът на Националната следствена служба и неговите заместници;
8. (изм. - ДВ, бр. 73 от 2006 г.) председателите и заместник-председателите на държавни агенции, председателите и членовете на държавни комисии;
9. областните управители и заместник-областните управители;
10. председателят и членовете на Сметната палата;
11. председателят и членовете на Комисията за защита на конкуренцията;
12. управителят, подуправителите и членовете на управителния съвет на Българската народна банка;
13. (нова - ДВ, бр. 8 от 2003 г.) председателят, заместник- председателите и членовете на Комисията за финансов надзор;
14. (изм. - ДВ, бр. 28 от 2002 г., предишна т. 13, бр. 8 от 2003 г., изм., бр. 18 от 2010 г., в сила от 5.03.2010 г.) членовете на Изпълнителния съвет и на Надзорния съвет на Агенцията за приватизация и следприватизационен контрол;
15. (предишна т. 14 - ДВ, бр. 8 от 2003 г., доп., бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) членовете на Висшия съдебен съвет, главният инспектор и инспекторите в Инспектората към Висшия съдебен съвет;
16. (предишна т. 15 - ДВ, бр. 8 от 2003 г., изм., бр. 38 от 2004 г.) председателят и членовете на Съвета за електронни медии;
17. (предишна т. 16 - ДВ, бр. 8 от 2003 г., изм., бр. 38 от 2004 г., бр. 73 от 2006 г.) изпълнителните директори на изпълнителните агенции и ръководителите на държавни институции, създадени със закон или с постановление на Министерския съвет, и техните заместници;
18. (предишна т. 17 - ДВ, бр. 8 от 2003 г., отм., бр. 94 от 2008 г., в сила от 1.01.2009 г.); 
19. (нова - ДВ, бр. 38 от 2004 г.) омбудсманът и заместник-омбудсманът;
20. (нова - ДВ, бр. 38 от 2004 г.) председателят, заместник-председателят и членовете на Комисията за регулиране на съобщенията;
21. (нова - ДВ, бр. 38 от 2004 г., изм., бр. 73 от 2006 г.) органите на управление на Националния осигурителен институт;
22. (нова - ДВ, бр. 38 от 2004 г., доп., бр. 73 от 2006 г., изм., бр. 62 от 2010 г., в сила от 10.08.2010 г.) управителят на Националната здравноосигурителна каса и директорите на районните здравноосигурителни каси;
23. (нова - ДВ, бр. 38 от 2004 г.) генералните директори на Българската национална телевизия, на Българското национално радио и на Българската телеграфна агенция;
24. (нова - ДВ, бр. 38 от 2004 г., доп., бр. 109 от 2007 г.) директорите и заместник-директорите на службите за сигурност и на службите за обществен ред по смисъла на Закона за защита на класифицираната информация, председателят и заместник-председателите на Държавна агенция "Национална сигурност", главните директори, директорите на дирекции и на териториални дирекции на агенцията;
25. (нова - ДВ, бр. 38 от 2004 г., доп., бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) директорът и заместник-директорите на Агенция "Митници" и директорите на дирекции в Централното митническо управление;
26. (нова - ДВ, бр. 38 от 2004 г., изм., бр. 105 от 2005 г., доп., бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) изпълнителният директор, заместник-директорите и главният секретар на Националната агенция за приходите и директорите на дирекции в централното управление и директорите на териториалните дирекции;
26а. (нова - ДВ, бр. 38 от 2012 г., в сила от 19.11.2012 г., доп., бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) председателят, заместник-председателят и членовете на Комисията за отнемане на незаконно придобито имущество и директорите на териториалните й звена;
27. (нова - ДВ, бр. 38 от 2004 г., изм., бр. 73 от 2006 г., бр. 33 от 2008 г., бр. 69 от 2008 г., бр. 93 от 2009 г., в сила от 25.12.2009 г.) главният секретар на Министерството на вътрешните работи и неговите заместници, директорите на главните дирекции и техните заместници, директорите на областните дирекции на Министерството на вътрешните работи и техните заместници;
28. (нова - ДВ, бр. 38 от 2004 г., изм., бр. 73 от 2006 г.) членовете на политическите кабинети;
29. (нова - ДВ, бр. 38 от 2004 г.) кметовете и заместник-кметовете на общини, кметовете и заместник-кметовете на райони и председателите на общински съвети;
30. (нова - ДВ, бр. 73 от 2006 г.) главният секретар на Народното събрание, на Президента и на Министерския съвет, главните секретари в администрацията на изпълнителната власт;
31. (нова - ДВ, бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) членовете на управителните и контролните органи на представителните организации на работниците и служителите и на работодателите, чиито представители са постоянни членове на Националния съвет за тристранно сътрудничество;
32. (нова - ДВ, бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) членовете на Европейския парламент от Република България;
33. (нова - ДВ, бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) членовете на Европейската комисия от Република България и българските граждани, заемащи длъжности в органите на Европейския съюз, избрани или назначени с решение или по предложение на български държавен орган;
34. (нова - ДВ, бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) българските граждани, заемащи длъжности в Организацията на Северноатлантическия договор, които са избрани или назначени с решение или по предложение на български държавен орган;
35. (нова - ДВ, бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) ръководителите на задграничните представителства на Република България;
36. (нова - ДВ, бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) българските граждани, които по решение или предложение на български държавни органи са членове на управителни или контролни органи на международни организации, съфинансирани от Република България;
37. (нова - ДВ, бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) членовете на управителния съвет и на надзорния съвет на Българската банка за развитие;
38. (нова - ДВ, бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) членовете на управителните и контролните органи на Националната електрическа компания, на Българския енергиен холдинг и на юридическите лица, които осъществяват дейност, регулирана от Държавната комисия за енергийно и водно регулиране;
39. (нова - ДВ, бр. 73 от 2006 г., предишна т. 31, бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) други лица, за които това е предвидено в закон.
(2) (Нова - ДВ, бр. 73 от 2006 г., доп., бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) Ръководителите на ведомствата, които назначават и освобождават лицата по ал. 1, са длъжни в 14-дневен срок от издаване на съответния акт да уведомят за това Сметната палата. За лицата по ал. 1, т. 33, 34 и 36 уведомлението се извършва от ръководителя на органа, приел решението или направил предложението.
(3) (Предишна ал. 2 - ДВ, бр. 73 от 2006 г.) Лицата по ал. 1 декларират имуществото и доходите и на своите съпрузи (съпруги) и ненавършилите пълнолетие деца.
(4) (Нова - ДВ, бр. 38 от 2004 г., предишна ал. 3, бр. 73 от 2006 г.) Списъкът на имената на лицата по ал. 1 се публикува на интернет страницата на Сметната палата.

 Предложение от проф. В. Димитров – председател на Сметната палата:
Да се създаде нов § 4:
§ 4. В чл. 3, ал.1 се правят следните изменения: 
1.	точка 5 се заличава;
2.	досегашната точка 6  става точка 5. 
Комисията подкрепя/не подкрепя по принцип предложението.

МОТИВИ: 
Друга промяна, която се предлага с представения законопроект е свързана с отпадане на задължението на лицата по чл. 2, ал.1 от закона за деклариране в ежегодните декларации и на доходите от заеманата длъжност.  
От приемането на ЗПИЛЗВДД през 2000 г. в кръга на подлежащите за деклариране от задължените лица доходи никога не са попадали и доходите от основната дейност на лицата, тъй като те произтичат от заеманата от тях публична длъжност. Във фокуса на вниманието винаги са били доходите (и то над определен праг), които задължените лица са получили извън заеманата длъжност. Не бива да са пренебрегва и обстоятелството, че задължението за деклариране на доходи от заеманата длъжност се отнася не само до задължените лица, но и до техните съпруги/зи, които по правило не заемат публични длъжности. 
За разлика от други аналогични задължения, произтичащи от действащото законодателство, декларирането на доходи от заеманата длъжност пред Публичния регистър има като последица тяхното публично оповестяване на официалната страница на Сметната палата в интернет. Именно тази последица може да се разглежда като необоснована, с оглед целите на закона, намеса в личния живот на задължените лица и на техните съпруги/зи, като се отчита че в кръга от задължени лица попадат и такива от ръководствата на политически партии, търговски дружества и др.
В подкрепа на тезата, че макар и от заеманата публична или обществена длъжност, доходите от нея не следва да бъдат публично оповестявани, са въведените в множество институции на ЕС ограничения за предоставяне на подобна информация, когато тя е персонализирана. В същия смисъл е и произнасянето на Съда на ЕС от 20.05.2003 г. в решение по съединени дела С-465/00(2003), С-138/01 и С-139/01, постановено по повод  преюдициално запитване във връзка с висящи съдебни спорове в Австрия  и други страни членки на ЕС относно разкриване на данни за доходите на държавни служители пред съответни  държавни органи и свободно движение на такива лични данни. За разлика от други аналогични задължения, произтичащи от действащото законодателство, декларирането на доходи от заеманата длъжност пред Публичния регистър има като последица тяхното публично оповестяване на официалната страница на Сметната палата в интернет. Именно тази последица може да се разглежда като необоснована, с оглед целите на закона, намеса в личния живот на задължените лица и на техните съпруги/зи, като се отчита че в кръга от задължени лица попадат и такива от ръководствата на политически партии, търговски дружества и др.
В подкрепа на тезата, че макар и от заеманата публична или обществена длъжност, доходите от нея не следва да бъдат публично оповестявани, са въведените в множество институции на ЕС ограничения за предоставяне на подобна информация, когато тя е персонализирана. В същия смисъл е и произнасянето на Съда на ЕС от 20.05.2003 г. в решение по съединени дела С-465/00(2003), С-138/01 и С-139/01, постановено по повод  преюдициално запитване във връзка с висящи съдебни спорове в Австрия  и други страни членки на ЕС относно разкриване на данни за доходите на държавни служители пред съответни  държавни органи и свободно движение на такива лични данни. 
При произнасянето си Съдът е дал тълкуване на Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24.10.1995 г. относно защитата на личните данни и е систематизирал критериите, при кумулативното наличие на които е допустимо ограничаването на правото на личен живот от страна на държавата. 
Съдът изрично е посочил, че правата на отделните граждани за защита на правото на личен живот се защитават от чл.8 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи (КЗПЧОС). В § 2 от цитираната разпоредба се определят рамките, в които е допустима намеса на държавните органи в личния живот. Съдът посочва, че при решаването на всеки спор от националните съдилища следва да се провери дали националното законодателство предвижда намеса в личния живот и дали подобна намеса (ако такава е предвидена), е оправдана в светлината на чл.8 от Европейската конвенция за правата на човека (ЕКПЧ) и от практиката на Европейския съд за правата на човека (ЕСПЧ). Направено е позоваване на становище на Европейския съд по правата на човека, съгласно което правото на личен живот не следва да се тълкува рестриктивно и „че никаква важна причина не позволява от него да се изключат професионалните дейности”. Съобщаването на данни за възнагражденията на определени държавни служители от техните работодатели - държавни структури на друг държавен орган, представлява намеса по смисъла на чл. 8 от ЕКПЧ. Съдът на ЕС изисква да се провери дали персонализирането на данните за годишните възнаграждения и тяхното широко разпространение отговаря на изискването за предвидимост, което произтича от практиката на ЕСПЧ по тълкуване на чл.8 от КЗПЧОС. Изискването за предвидимост би се поставило евентуално, ако националните разпоредби, предвиждащи намеса в личния живот са съобразени с изискването за пропорционалност по отношение на преследваните цели. Трябва да се провери дали въпросната намеса е необходима в едно демократично общество, за да се постигне поставената законна цел. Като разделя въпроса на две части - по отношение на съобщаване на общи данни за разходите на публични финанси за човешки ресурси в различните държавни структури и персонализирането на такива данни чрез посочване на имената на засегнатите държавни служители, съдът обръща внимание, че трябва да се разбере дали такова персонализиране и разпространяване на данните е пропорционално на преследваната законна цел и дали мотивите, изложени пред Съда, за да се оправдае подобно разгласяване, са валидни и достатъчни. В заключение, Съдът констатира, че намесата в личния живот, каквато е предвидена в националните законодателства не може да бъде оправдана в светлината на чл.8, параграф 2 от КЗПЧОС, освен в степен, когато разгласяването не само на размер на годишните доходи, но също и на името на получателите на тези доходи, е едновременно необходимо и съобразено с целта да се държат доходите в разумни граници. 
Отнесено към българския закон, разгледаното по-горе решение на Съда на ЕС дава основание да се приеме, че декларирането и публичното оповестяване на доходите от заеманата длъжност на задължените по ЗПИЛЗВДОДДПЧС не е оправдано и може да се третира сериозно нарушаване неприкосновеността на личния живот на лицата, вкл. на такива, които нямат никакво отношение към държавни структури.

Действащ текст: Предмет на деклариране
 Чл. 3. (1) Лицата по чл. 2, ал. 1 декларират в публичния регистър следното имущество и доходи:
1. недвижимо имущество;
2. моторни сухопътни, водни и въздухоплавателни превозни средства;
3. парични суми, вземания и задължения над 5 хиляди лева в местна или чуждестранна валута;
4. ценни книги, дялове в дружества с ограничена отговорност и командитни дружества, поименни акции в акционерни дружества, в това число придобити чрез участие в приватизационни сделки извън случаите на бонова (масова) приватизация;
5. (нова - ДВ, бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) доходи за заеманата длъжност, получени през предходната календарна година;
6. (изм. - ДВ, бр. 38 от 2004 г., бр. 73 от 2006 г., бр. 94 от 2008 г., в сила от 1.01.2009 г., предишна т. 5, бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) доходи извън тези за заеманата длъжност от лицата по чл. 2, ал. 1 и 3, получени през предходната календарна година, когато са над 2000 лв.
(2) (Изм. - ДВ, бр. 73 от 2006 г.) На деклариране подлежат дадени обезпечения и направени разходи от или в полза на лицата по чл. 2, ал. 1 и 3 с тяхно съгласие, когато те не са платени със собствени средства или със средства на институцията, в която заемат длъжността, за:
1. обучение;
2. пътуване извън страната;
3. други плащания с единична цена над 500 лв.

 Предложение от проф. В. Димитров – председател на Сметната палата:
Да се създаде нов § 5:
§ 5. В чл.7, ал. 5 думите „по чл. 3, ал.1, т. 3” се заменят с „по чл. 3, ал.1, т.1-3 и т. 5.”
Комисията подкрепя/не подкрепя предложението.

МОТИВИ: Друга промяна, която се предлага със законопроекта е свързана с въвеждане на праг на същественост за установяване на несъответствия при извършване на проверки по чл. 7 от закона. До момента такъв праг в размер на 10 000 лв. съществува само по отношение на паричните средства на задължените лица, но не и по отношение на стойността на недвижимо имущество, моторни превозни средства и др., които често пъти неоснователно са причина за установяване на несъответствия със всички произтичащи от закона последици, без да се отчита незначителната им стойност.  

Действащ текст: Проверка на подадените декларации
 Чл. 7. (Нов - ДВ, бр. 38 от 2004 г., изм., бр. 73 от 2006 г.) (1) В 6-месечен срок след изтичане на срока за подаване на декларациите по чл. 4, ал. 1 Сметната палата извършва проверка по документи за достоверността на декларираните факти, които подлежат на вписване, обявяване или удостоверяване пред държавните и общинските органи, органите на съдебната власт и други институции.
(2) За извършване на проверката председателят на Сметната палата изисква информация от държавните и общинските органи, органите на съдебната власт и други институции, пред които декларираните факти подлежат на вписване, обявяване или удостоверяване.
(3) Органите и институциите по ал. 2 са длъжни в двумесечен срок от получаване на искането да представят на Сметната палата необходимата информация.
(4) Длъжностните лица, извършващи проверката, имат право на пряк достъп до електронните бази данни на органите и институциите по ал. 2. Предоставянето на достъп не освобождава органите и институциите по ал. 2 от задължението да изпратят в писмена форма поисканата от Сметната палата информация.
(5) Проверката се извършва чрез съпоставяне на декларираните факти и получената информация. Проверката приключва със заключение за съответствие, когато не е установена разлика между тях, включително в случаите на несъответствие между декларираните факти и получената информация по чл. 3, ал. 1, т. 3 в размер до 10 000 лв. В останалите случаи проверката приключва със заключение за несъответствие.
(6) В едномесечен срок от изтичане на срока по ал. 1 председателят на Сметната палата публикува на страницата на Сметната палата в Интернет заключението по ал. 5 и списък на органите и институциите, които не са изпълнили задължението си по ал. 3.
(7) (Доп. - ДВ, бр. 109 от 2007 г.) В случаите на неподаване на декларация от лицата по чл. 2, ал. 1, както и когато е съставено заключение за несъответствие, председателят на Сметната палата уведомява изпълнителния директор на Националната агенция за приходите за предприемане на действия по реда на глава четиринадесета или петнадесета от Данъчно-осигурителния процесуален кодекс и председателя на Държавна агенция "Национална сигурност". В 14-дневен срок след приключване на проверката или ревизията изпълнителният директор на Националната агенция за приходите изпраща резултатите на председателя на Сметната палата и на председателя на Държавна агенция "Национална сигурност".
(8) В 7-дневен срок от получаване на резултатите от Националната агенция за приходите председателят на Сметната палата ги публикува на страницата на Сметната палата в Интернет.

 Предложение от проф. В. Димитров – председател на Сметната палата:
   Да се създаде нов § 6: 
             § 6. Параграф 4 от Преходната разпоредба към Закона за изменение на Закона за публичност на имуществото на лица, заемащи висши държавни длъжности (ДВ, бр. 38 от 2006 г.) се отменя.
Комисията подкрепя /не подкрепя предложението.

Мотиви: Мотивите, с които е предложена отмяната на § 4 от Преходната разпоредба на Закона за изменение на Закона за публичност на имуществото на лица, заемащи висши държавни длъжности (ДВ, бр. 38 от 2006 г.) са свързани с това, че с посочената разпоредба се създава различен ред за достъп до декларациите от Публичния регистър на Сметната палата за периода до 2004 г. и след това. Към настоящия момент, поради изтичане на 10-годишния срок за съхранение, вече са унищожени декларациите от 2000 г., 2001 г. и 2002 г., което прави наличието на регламентация за достъп до тях излишна.  

Действащ текст: ПРЕХОДНА РАЗПОРЕДБА към Закона за изменение на Закона за публичност на имуществото на лица, заемащи висши държавни длъжности 
(ДВ, бр. 38 от 2006 г.)
 § 4. (1) Достъп до данните от публичния регистър по чл. 5, ал. 1, съдържащи се в декларациите, подадени до 31 декември 2004 г., имат органите, оправомощени по други закони да получават информация, ръководителите на институции, в състава на които влизат лицата по чл. 2, ал. 1, и средствата за масово осведомяване чрез техните ръководства, като достъпът се осъществява по досегашния ред.
(2) Не се огласяват в средствата за масово осведомяване или по друг начин без писменото съгласие на лицата по чл. 2, ал. 1 и 2 техни лични данни или други данни, които конкретизират имуществото и доходите им, съдържащи се в декларациите по ал. 1.

§ 4.  Параграф 5 от заключителните разпоредби се отменя. 

Комисията подкрепя/не подкрепя текста на вносителя за § 4.

Действащ текст: ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ към Закона за изменение и допълнение на Закона за публичност на имуществото на лица, заемащи висши държавни длъжности (ДВ, бр. 30 от 2013 г., в сила от 26.03.2013 г.)
§ 5. (1) Лицата, за които с влизането в сила на този закон възниква задължение по чл. 2, ал. 1, подават декларациите по чл. 4, ал. 1 в 14-дневен срок от обнародването му в "Държавен вестник". Декларациите се публикуват незабавно на страницата на Сметната палата в интернет.
(2) Лицата по ал. 1 могат да правят промени в подадените от тях декларации в 7-дневен срок от публикуването им. Промените се публикуват незабавно.

ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ

Комисията подкрепя/не подкрепя текста на вносителя за  наименование на подразделението. 

 Предложение от проф. В. Димитров – председател на Сметната палата:
Да се създаде нов § 8: 
§ 8. (1) В тримесечен срок от влизане в сила на закона, публикуваните в  Публичния регистър на Сметната палата встъпителни декларации на лицата по чл. 2, ал.1, т. 31, 33, 34, 35, 36, както и на членове на управителни и контролни органи на юридическите лица, които осъществяват дейност, регулирана от Държавната комисия за енергийно и водно регулиране по чл. 2, ал.1, т. 38  се заличават от официалната страница на Сметната палата в интернет и се предприемат действия по съответния ред за унищожаване на електронните и хартиени носители на тези декларации.
(2) От датата на влизане в сила на закона отпада възможността за достъп до декларациите по ал. 1 по реда на чл.6, ал. 4. 
(3) Образуваните и висящи към датата на влизане в сила на този закон административнонаказателни производства по чл. 8 срещу лицата по ал. 1, неподали встъпителни декларации в срока по § 5 от ЗИД на ЗПИЛЗВДД (ДВ, бр.30 от 2013 г.), се прекратяват.
	(4) Започналите на основание чл. 7, ал. 7 проверки или ревизии по глава четиринадесета или петнадесета от Данъчно-осигурителния процесуален кодекс срещу лица по чл. 2, ал.1, т. 31, 33, 34, 35, 36, както и срещу членове на управителни и контролни органи на юридическите лица, които осъществяват дейност, регулирана от Държавната комисия за енергийно и водно регулиране по чл. 2, ал.1, т. 38, се прекратяват от датата на влизане в сила на този закон. В едномесечен срок Сметната палата изпраща до изпълнителния директор на Национална агенция за приходите и до председателя на Държавна агенция „Национална сигурност” поименен списък на лицата, чието задължение за деклариране е отпаднало по силата на този закон. 
(5) Правилата по ал. 1-4 се прилагат и по отношение на производствата, образувани срещу лица по чл. 17, ал.1, т. 4 и 5 от Закона за политическите партии, за които задължението за подаване на декларации пред Публичния регистър отпада по силата на настоящия закон.”

Комисията подкрепя/не подкрепя предложението.

МОТИВИ: В законопроекта се предвиждат преходни и заключителни разпоредби, по силата на които да се прекратят висящите административнонаказателни производства, както и започналите проверки и данъчни ревизии по ДОПК срещу лица, за които се предлага да отпаднат от кръга на задължените. Значителното разширяване на кръга на задължените лица със ЗИД на ЗПИЛЗВДД (ДВ, бр.30/2013 г.) и изключително краткият срок за подаване на декларациите, на практика доведе до това, че над 1300 новозадължени лица формално не изпълниха задълженията си в определения срок. За сравнение - в кампанията за ежегодните декларации при около 7000 задължени лица само 17 лица не са подали декларации в срок, което показва, че причините за многобройните пропуски да се изпълни задължението за деклариране, възниквало от последните изменения се коренят в  качеството на самия закон. Като се им предвид и съотношението между тази правна уредба и изискванията на чл.8 от ЕКПЧ не е оправдано о такива лица да се търси  административно наказателна отговорност и същите да бъдат подлагани на проверки или ревизии по реда на ДОПК, само заради неподаване на декларации в срока по § 5 от Заключителните разпоредби, който се отменя с този закон.
С новата ал. 5 ще се уредят и въпросите за образуваните производства срещу лица, които са обявени за задължени по силата на изменението на Закона за политическите партии (ДВ, бр. 30/2013 г.) и за които задължението за деклариране отпада с предложените промени в ЗПП. 

         § 5. В Закона за политическите партии (обн., ДВ, бр. 28 от 2005 г., изм. бр. 102 от 2005 г., бр. 17 и 73 от 2006 г., бр. 59 и 78 от 2007 г., бр. 6 от 2009 г., бр. 54 и 99 от 2010 г., бр. 9 и 99 от 2011 г., бр. 30 от 2013 г. ) в чл. 30, ал. 3 думите  „държавни, обществени и други длъжности в публичния и частния сектор“ се заменят с „държавни и други длъжности”.
 Предложение от проф. В. Димитров – председател на Сметната палата:
           § 5. В Закона за политическите партии се правят следните изменения и допълнения:
	1. Създава се нова ал. 4 със следното съдържание:
„(4) Редът по ал. 3 не се прилага по отношение на политически партии, които не получават държавна субсидия.”

Комисията подкрепя/не подкрепя предложението.

Комисията подкрепя/не подкрепя текста на вносителя за § 5.
МОТИВИ: В Преходните и заключителни разпоредби на законопроекта се предлага стесняване на кръга от лица, задължени да декларират доходите и имуществото си по силата на други закони. Предвижда се изменение в Закона за политическите партии, с което като задължени лица по ЗПИЛЗВДОДДПЧС се обявяват само членовете на управителните и контролни органи на политически партии, които получават държавна субсидия. Извършеното с измененията от м. март 2013 г. разширяване на кръга на задължените лица по Закона за политическите партии, без да се държи сметка за източниците на финансиране, също има като последица необосновано засягане на правото на свободно сдружаване и на свободно участие в политическия живот на страната чрез членство в политическа партия – права, прокламирани от Конституцията на Република България. 

Действащ текст: Чл. 30. (1) Всяка партия определя конкретно лице или лица, които отговарят за приходите, разходите и счетоводната отчетност на партията.
(2) Политическата партия представя в Сметната палата в срок до 30 дни от съдебната си регистрация имената и длъжностите на лицата по ал. 1, а при промяна в лицата - в 7-дневен срок от извършване на промяната.
(3) (Нова - ДВ, бр. 73 от 2006 г., изм., бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.) Лицата по чл. 17, ал. 1, т. 4 и 5 декларират своето имущество, доходи и разходи в страната и в чужбина по реда на Закона за публичност на имуществото на лица, заемащи висши държавни, обществени и други длъжности в публичния и частния сектор. 
(4) (Нова - ДВ, бр. 73 от 2006 г., отм., бр. 30 от 2013 г. , в сила от 26.03.2013 г.)

Отм. редакция -  (4) (Нова - ДВ, бр. 73 от 2006 г.) Редът по ал. 3 не се прилага по отношение на политически партии, които не получават държавна субсидия.
 
Чл. 17. (1) В регистъра на Софийския градски съд се вписват следните обстоятелства:
1. наименованието на политическата партия;
2. седалището и адресът на управление;
3. уставът на политическата партия;
4. имената на членовете на ръководните и контролните органи на политическата партия;
5. имената на лицата, които съгласно устава представляват политическата партия;
6. прекратяването на политическата партия;
7. имената, съответно наименованието и адресът на ликвидаторите;
8. настъпилите промени в обстоятелствата по т. 1 - 7.
(2) Вписванията се извършват при условията и по реда на Гражданския процесуален кодекс.
 
 § 6. В Закона за съдебната власт (обн., ДВ, бр. 64 от 2007 г., изм., бр. 69 и 109 от 2008 г., бр. 25, 33, 42, 102 и 103 от 2009 г., бр. 59 от 2010 г., бр. 1, 23, 32, 45, 81 и 82 от 2011 г.; Решение № 10 на Конституционния съд от 2011 г. – бр. 93 от 2011 г.; бр. 20, 50 и 81 от 2012 г., бр. 15, 17, 30 и 52 от 2013 г.) в чл. 228, ал. 1 думите „държавни, обществени и други длъжности в публичния и частния сектор“ се заменят с „държавни и други длъжности“. 
Комисията подкрепя/не подкрепя текста на вносителя за § 6.
Действащ текст: Чл. 228. (1) (Изм. - ДВ, бр. 30 от 2013 г., в сила от 26.03.2013 г.) Съдиите, прокурорите и следователите декларират доходите и имуществото си в Сметната палата при условията и по реда на Закона за публичност на имуществото на лица, заемащи висши държавни, обществени и други длъжности в публичния и частния сектор. 
(2) Висшият съдебен съвет предоставя на Сметната палата информация за възнагражденията на лицата, които заемат съдийски, прокурорски и следователски длъжности, както и за промените в тяхното служебно положение.

§ 7. В Закона за Държавна агенция „Национална сигурност“ (обн., ДВ, бр. 109 от 2007 г., изм., бр. 69 и 94 от 2008 г., бр. 22, 35, 42, 82 и 93 от 2009 г., бр. 16, 80 и 97 от 2010 г., бр. 9 и 100 от 2011 г., бр. 38 от 2012 г., бр. 15, 30 и 52 от 2013 г.) се правят следните изменения:
1. В чл. 4, ал. 1, т. 4 думите „държавни, обществени и други длъжности в публичния и частния сектор“ се заменят с „държавни и други длъжности“.
          2. В § 1, т. 4 от допълнителната разпоредба навсякъде думите „държавни, обществени и други длъжности в публичния и частния сектор“се заменят с „държавни и други длъжности“. 

Комисията подкрепя/не подкрепя текста на вносителя за § 7.

Действащ текст: Чл. 4. (1) (Изм. - ДВ, бр. 35 от 2009 г., в сила от 12.05.2009 г., изм. и доп., бр. 93 от 2009 г., изм., бр. 30 от 2013 г., в сила от 26.03.2013 г., бр. 52 от 2013 г. , в сила от 14.06.2013 г.) Държавна агенция "Национална сигурност" извършва дейности за защита на националната сигурност от посегателства, насочени срещу независимостта и суверенитета на Република България, териториалната цялост, националните интереси, установения в страната конституционен ред и основните права и свободи на гражданите, свързани със:
1. разузнаване в полза на чужди сили;
2. опасност за суверенитета, териториалната цялост на държавата и единството на нацията;
3. противоконституционна дейност;
4. корупционни прояви на лица, заемащи висши държавни, обществени и други длъжности в публичния и частния сектор;
ДОПЪЛНИТЕЛНА РАЗПОРЕДБА
 § 1. По смисъла на този закон: 4. (Предишна т. 1 - ДВ, бр. 93 от 2009 г., изм., бр. 30 от 2013 г., в сила от 26.03.2013 г.) "Лица, заемащи висши държавни, обществени и други длъжности в публичния и частния сектор" са лицата, посочени в чл. 2, ал. 1 от Закона за публичност на имуществото на лица, заемащи висши държавни, обществени и други длъжности в публичния и частния сектор. 

 Предложение от проф. В. Димитров – председател на Сметната палата:
Да се създаде § 12:
§ 12. В Закона за дипломатическата служба се правят следните изменения и допълнения:
1. В чл.31 се създава нова ал.5 със следното съдържание:
„(5) Ръководителите на задгранични представителства са длъжни в едномесечен срок от тяхното назначаване и освобождаване, както и ежегодно до 31 май, да  декларират пред министъра на външните работи своето имотно състояние, както и имотното състояние на своите съпруги/зи и на ненавършилите пълнолетие деца. Декларацията се попълва по образец, утвърден от министъра на външните работи. Подадените декларации подлежат на оповестяване чрез официалната страница на Министерството на външните работи в интернет, при спазване на изискванията за защита на личните данни. Неподаването на съответната декларация без уважителни причини е основание за дисциплинарна отговорност.

Комисията подкрепя/не подкрепя предложението.

МОТИВИ: В законопроекта се предлага отпадане на задължението за деклариране на доходите и имуществото пред Публичния регистър на Сметната палата и на ръководителите на задгранични представителства на Република България. Като по-подходящ с оглед кръга на задължените лица по чл. 2, ал.1, т. 35 от закона се предлага подход за деклариране на имотното състояние пред министъра на външните работи. В този смисъл е и предлаганото изменение на Закона за дипломатическата служба, което да създаде основание за подаване на подобен род декларации от ръководителите на задгранични представителства на Република България пред органа по назначаване. Периодичността на деклариране е почти идентична с тази, съгласно ЗПИЛЗВДОДДПЧС. 

С изречение трето се осигурява публичност на информацията за имотното състояние на ръководителите на задгранични представителства, чиито функции включват и управление на публични средства и имущество. 

Действащ текст: Декларация при назначаване (Загл. изм. - ДВ, бр. 69 от 2011 г., в сила от 8.09.2011 г.) 
Чл. 31. (1) (Изм. - ДВ, бр. 69 от 2011 г., в сила от 8.09.2011 г.) При назначаване в дипломатическата служба се подава декларация за необвързаност по чл. 49, ал. 1. 
(2) (Изм. - ДВ, бр. 69 от 2011 г., в сила от 8.09.2011 г.) Дипломатическите служители и държавните служители подават при назначаване в дипломатическата служба и:
1. декларация по чл. 111, ал. 2 от Закона за държавния служител; 
2. декларация за обстоятелствата по чл. 7, ал. 1 и 2 от Закона за държавния служител; 
3. (нова - ДВ, бр. 42 от 2009 г., изм., бр. 97 от 2010 г., в сила от 10.12.2010 г.) декларация за частни интереси по Закона за предотвратяване и установяване на конфликт на интереси. 
(3) (Нова - ДВ, бр. 69 от 2011 г., в сила от 8.09.2011 г.; обявена за противоконституционна с Решение № 11 на КС на РБ - ДВ, бр. 95 от 2011 г.) 

Преди назначаване в дипломатическата служба на публични длъжности по чл. 3, ал. 1, т. 23 и 26 от Закона за достъп и разкриване на документите и за обявяване на принадлежност на български граждани към Държавна сигурност и разузнавателните служби на Българската народна армия служителите представят писмено съгласие за извършване на проверка по чл. 27, ал. 1, т. 2 от същия закон или валиден документ за извършена проверка от Комисията за разкриване на документите и за обявяване на принадлежност на български граждани към Държавна сигурност и разузнавателните служби на Българската народна армия. 

(4) (Предишна ал. 3 - ДВ, бр. 69 от 2011 г., в сила от 8.09.2011 г.) Ако лицето откаже да подпише декларация по ал. 1, служебното или трудовото правоотношение се смята за невъзникнало.

§ 8. Законът влиза в сила от деня на обнародването му в „Държавен вестник“.

Комисията подкрепя/не подкрепя текста на вносителя за § 8.

        ПРЕДСЕДАТЕЛ НА КОМИСИЯТА 
        ПО ПРАВНИ ВЪПРОСИ:
                                                                            ХРИСТО БИСЕРОВ